Fără SUA, Armata Roșie nu ar fi ajuns niciodată la Berlin în 1945. URSS-ul datorează Aliaților inclusiv rezistența pe frontul de Est
-
20 Noiembrie 2023 10:47
![Fără SUA, Armata Roșie nu ar fi ajuns niciodată la Berlin în 1945. URSS-ul datorează Aliaților inclusiv rezistența pe frontul de Est Fără SUA, Armata Roșie nu ar fi ajuns niciodată la Berlin în 1945. URSS-ul datorează Aliaților inclusiv rezistența pe frontul de Est](https://media.radiochisinau.md/image/202311/640x360/227260-188897.png)
Rușii când se raportează la cel de-al Doilea Război Mondial consideră că acesta a început la 22 iunie 1941, odată cu Operațiunea Barbarossa - invadarea Uniunii Sovietice, în pofida agresiunii săvârșite de Armatele Sovietice asupra Poloniei începând cu 17 septembrie 1939, scrie defenseromania.ro.
Până la Operațiunea Barbarossa, Iosif Vissarionovici Stalin și Adolf Hitler au fost aliați. În fond, cei doi și-au împărțit, cinic, Europa Centrală și de Est printr-un protocol secret al pactului de neagresiune rămas în istoriografie sub denumirea de Pactul Ribbentrop - Molotov.
Azi pare oarecum greu de crezut că cele două ideologii criminale și-au dat mâna. Nici în anii 1930 lucrurile nu erau privite mai bine. Oricum, pentru sovietici, după ce Stalin deviase grav de la principiile leninismului prin renunțarea la revoluția permanentă în detrimentul consolidării revoluției într-un singur stat, o alianță cu Adolf Hitler era o bagatelă.
Narativul rus prezintă Moscova ca o victimă a războiului mondial, deși, în fapt, URSS a fost și el un stat agresor
Rușii se raportează la cel de-al Doilea Răzoi Mondial numindu-l Marele Război pentru Apărarea Patriei. Pentru ei conflictul a început pe 22 iunie 1941. Nicidecum pe 1 septembrie 1939, după invadarea Poloniei, uitând că mai apoi pe 17 septembrie 1939, o Polonie spulberată de blitzkrieg, era invadată dinspre est și de Armata Roșie. Cei doi aliați își împărțeau Europa.
Retorica rusă cu privire la Marele Război pentru Apărarea Patriei transformă Moscova dintr-un agresor în victimă. Dar paradoxul e că Patria rusă a fost apărată cu ajutorul Occidentului, în special cu ajutorul și finanțările americanilor, scrie sursa citată.
În Piața Roșie din Moscova, azi Federația Rusă, ieri URSS-ul, își expun falnic în vaste parade militare, tehnica de luptă, tancuri, avioane, rachete, capacități nucleare, mai nou rachete hipersonice, în ceea ce rușii numesc Ziua Victoriei.
Narativul rus prezintă Moscova ca „vioara întâi” în victoria împotriva Germaniei, aducând mereu argumentul celor aproape 30 de milioane de sovietici, soldați și civili, morți în timpul conflagrației mondiale. Aproape jumătate din morții războiului mondial au fost sovietici!
Pentru sovietici morții nu reprezentau decât cifre statistice
Nu putem nega atrocitățile comise de nemți în Est după invadarea URSS-ului și ocupația teribil de violentă și brutală cu care sovieticii s-au confruntat.
Cum, fără să negăm îndârjirea cu care mulți soldați sovietici au luptat pentru a apăra țara și a o elibera - luându-și revanșa în ceea ce privește atrocitățile în timpul contraofensivei din vest în 1944 - adevărul e că cifrele uriașe a numărului morților sovietici sunt și cauza unui fapt cât se poate de cinic: Kremlinul nu a pus niciodată un preț prea mare pe proprii cetățeni. Spre deosebire de Occident, pentru Stalin factorul uman nu era decât o resursă, iar morții - simplă statistică.
Fără ajutorul Occidentului, Armata Roșie nu ar fi ajuns niciodată la Berlin
Istoria contrafactruală - istoria lui ce-ar fi fost dacă - nu își are locul în cercetarea istorică, dar ne putem juca cu ea. Altfel spus, e greu de crezut că fără ajutorul imens din partea Occidentului, ofensiva sovietică înspre Vest ar fi fost încununată de succes. Nemții au rezistat într-un mod în care puțină lume s-ar fi așteptat, o decizie inutilă ce-i drept care a mai ridicat numărul victimelor războiului cu câteva milioane (despre rezistența Germaniei recomand volumul lui Ian Kershaw - Sfârșitul. Rezistența sfidătoare și înfrângerea Germaniei lui Hitler, 1944-1945 - unde autorul explică cauzele deciziei catastrofale a Germaniei de a rezista până la final).
Dar fără blindate, sisteme de artilerie, tancuri, avioane, medicamentație, tonele de petrol sau alimentele trimise de SUA Armatei Roșii, e aproape imposibil să ne imaginăm că soldații lui Stalin ar fi putut să reziste Germaniei pe frontul de Est, iar despre ofensiva din 1944, intrarea pe teritoriul german și mai apoi în Berlin în 1945, nici nu putea fi vorba. Însă, nu-i așa, e doar istorie contrafactuală.
Americanii au calculat: Ajutorul trimis sovieticilor s-a ridicat la 160 de miliarde de dolari! Iar din punct de vedere tehnic, acesta a fost un împrumut. Washingotnul a renunțat însă la rambursarea lui.
În 2021 Ambasada Statelor Unite la București a reamintit de ajutorul acordat de SUA către URSS. Un ajutor care, potrivit Ambasadei, calculat la valoarea din 2016, se ridica la 180 de miliarde de dolari! Și un ajutor care din punct de vedere tehnic a fost de fapt un împrumut niciodată achitat.
„Din 1941 până în 1945 au fost livrate 400.000 de jeepuri și camioane, 14.000 de avioane, 13.000 de tancuri, arme, muniție, tehnică militară, medicamente, pături, încălțăminte, milioane de tone de produse petroliere și mâncare, toate în valoare de 11,3 miliarde de dolari (180 de miliarde la valoarea din 2016). Din punct de vedere tehnic, acesta a fost un împrumut, dar la sfârșitul războiului, S.U.A. nu au căutat sau așteptat prea multe în ceea ce privește rambursarea de către URSS. În memoriile sale, Nikita Hrușciov a descris modul în care Stalin a subliniat valoarea ajutorului: „El a declarat direct că, dacă Statele Unite nu ne-ar fi ajutat, nu am fi câștigat războiul” - se arată într-o postare a Ambasadei Statelor Unite ale Americii.
Ajutorul ca ajutorul. Dar pentru americani, care s-au trezit la finele celui de-al Doilea Război Mondial în plin Război Rece cu URSS, a fost mai greu să explice populației după ani de propagandă că între Stalin și Adolf Hitler se impune semnul egalității. În fond, Iosif Vissarionovici Stalin a fost declarat personalitatea anului 1943, fiind imaginea coperții celebrei reviste americane Time. Ironic cum s-au schimbat lucrurile în numai doi ani.